Tidigare i "Outsiders"...
Om du inte ser själv vad du dödar-
-så får jag visa det för dig i stället.
Jag behöver tillstånd från mr Myers. Det här är privatägd mark.
-Du borde inleda behandlingen. -Jag kan inte springa ifrån det här.
Jag kan inte skydda dig längre. Det är nog bäst att du försvinner.
-Jag ser urfånig ut. -Nej.
Jag känner inte igen mig själv i spegeln.
Det är ju det som är tanken.
Foster Farrell har dödat en intern.
-Det tror jag inte på. -Trodde du att han var hederlig?
-Berätta vad vi ska göra. -Han ska flyttas...
...till ett fängelse långt härifrån.
Vilken tur att de fick nys om den där fångtransporten.
Rör mig inte!
När jag dör kommer staven att tillfalla dig.
Du har förändrats, men mörkret finns fortfarande kvar.
Det märks att de älskar dig. Så där gjorde de aldrig mot mig.
De har bara fått i sig lite för mycket att dricka.
Jag har blod på mina händer.
Du offrade dig själv för att bli av med Kinnah. De förlåter dig.
-Alla förtjänar en andra chans. -Det får man hoppas.
Fast du är inne på din femte vid det här laget.
Foster! Sluta!
Mår du bra?
Jag är fri.
Så där, kom igen.
Skynda er. Sätt lite fart, ungar.
-Vad gör du? -Jag är åksjuk.
Sluta larva dig och knäpp skjortan. Vi måste till kyrkan.
-Kom, Hilda. -Jag väntar här.
Abby... Gå in i förväg och leta på två lediga platser.
Lägg ner mobilen. Vad är det med dig?
-Böner är skitsnack. Gud finns inte. -Säg inte så.
Det kommer inte att bota mamma.
Jag ska berätta en sak för dig nu.
Är du beredd? Ingen vill gå i kyrkan. Förstått?
Gud och allt det där är meningslöst.
Jag provade allt när Andi-Rae dog.
Jag försökte allt möjligt, men inget funkade.
-Så jag slipper gå? -Nej, du måste gå i kyrkan.
Livet handlar om att göra andra lyckliga-
-och din mamma är lycklig i kyrkan.
Kom nu. Håll mig sällskap där inne. Vi kan vantrivas tillsammans.
Lägg ner mobilen.
Hejsan. Är du kompis med Caleb?
Har du gått vilse?
Så ja. Det är ingen fara.
Allt kommer att ordna sig.
Vi var inte de enda som blev attackerade.
De slog till mot Marthas majsfält och alfalfan vid vattenfallet också.
-Det här får ju huden att lossna. -Min börjar redan lossna.
Badda ögonen med getmjölk och gulrot för att motverka giftet.
Jag har jobbat här i 15 år.
Det finns ingen bördigare jord. Det känns som att nån har dött.
-Vem skulle göra det här? -Fegisar.
De attackerade oss från luften för att slippa se oss.
Bren'in! Förlåt att jag stör.
Silas Shay är sjuk. De behöver dig.
Vad fan sysslar ni med? Lägg ner mobilerna. Ni är i kyrkan.
-Nej, vi är utanför kyrkan. -Det är nära nog.
-Wade Houghton? -Hej.
-Dana Miller. -Dana från Blackburgs grundskola?
-Minus flätor och tandställning. -Okej.
Kom hit! Man får bara ta en. Lämna tillbaka de andra.
-Ursäkta. -Är det dina barn?
Nej, kakmonstret är min grabb. De här två är Leddas tjejer.
-Minns du Ledda? -Ja.
-Klår hon fortfarande upp mobbare? -Ja, det kan man säga.
-Jag bor i Ohio numera. -Okej.
Nyskild och lycklig.
Pappa blev sjuk, så jag kom hem.
-Jag hörde det. Vad tråkigt. -Tack.
-Vi borde ta ett glas nån gång? -Jag vet inte riktigt.
Det är mycket just nu. Ledda är sjuk, så det passar inte så bra.
Bara en drink, Wade.
Du kan få det här, ifall du ändrar dig.
-Jag kan slå en signal. -Vad bra.
-Det var trevligt att träffa dig. -Ja.
Tack för att du kunde komma. Silas har aldrig varit så här sjuk.
Tveka inte att kalla på mig, Eela.
Han var pigg i går när han var ute och jagade grodor.
Hej, Silas. Du behöver inte vara rädd.
Jag känner till alla botemedel här. Får jag ta en liten titt?
Det där var otäckt.
-När fick han utslagen? -I morse. Kan det vara giftek?
Nej, då hade han gråtit.
-Var jagade han grodor? -I Sweet Allis Spring.
Det här är illa, Krake. Riktigt illa.
Tack för att ni kunde komma till rådslaget.
Kolbolaget har förgiftat odlingarna och Sweet Allis Spring.
De där ormarna tänker svälta ut oss.
Jag har kollat cisternerna och vårt vatten borde räcka.
Men vi måste röja ny odlingsmark. Det blir tufft, men vi kan klara det.
-Är det allt du tänker göra? -Jag är inte klar.
Folket på kolbolaget försöker köra bort oss från berget-
-men de gör det utan att behöva se konsekvenserna.
Vi borde ta hit nån av dem och visa skadorna de har orsakat.
-Den som bestämmer. -De lär inte komma villigt.
-Det behöver de inte heller. -Jag kan gå.
Ensam. Jag vill inte att nån annan råkar illa ut.
Det skulle dra till sig polisen.
Ja, men klanen har inte råd att vänta längre.
Hur ska vi hitta rätt demon bland alla djävlar?
Hasil känner henne. Han fick papperspengar från henne.
Jag kan ta mig ner via stupet och släpa upp den där varghonan.
-Stupet är farligt. -Det är farliga tider.
Okej.
-Hej, Foster. -Har du gått vilse, gamling?
-Struntar du i klanens rådslag? -Det ser så ut.
Det var inte jag som lärde dig att gömma dig under lakanen.
När jag föddes och mor höll på att förblöda-
-hoppade du i Callie Shays säng.
Vi hade redan förlorat ett barn när du föddes.
Jag söp mig full och flydde när hennes värkar började.
Vill du vara lika dum som jag?
Det känns frestande. Jag tror att jag gör ett försök.
Elon skulle inte känna igen dig.
Vilken tur att du såg till att han blev dödad, då.
Elon förlät mig.
Jag hoppas att du finner det du letar efter.
Far! Jag har redan hittat det.
-Det här ingår inte i budgeten. -Kom igen. Det är din födelsedag.
Det här är ju ditt favoritställe. Sätt dig och sluta oroa dig.
Du är så rar.
-Sätt dig nu. -Okej.
Tack.
Vad tittar du på?
Jag har tydligen en beundrare.
-Vem trodde du att det var? -Ingen.
Rostat bröd ser gott ut. Vad heter det?
-Så du tänker inte berätta nåt? -Vad då?
Jag trodde att du förklädde dig-
-eftersom boxningen är olaglig.
Men du struntade i att han kände igen dig.
Det betyder att du gömmer dig av en annan anledning.
Var du inblandad i den där fritagningen?
-Jag vet inte vad du pratar om. -Sluta larva dig. Det här är allvar.
-Okej, ja. -Vi måste gå härifrån.
Om folk på en restaurang kan känna igen dig-
-så kan snuten också göra det.
Sätt dig! Vi går ingenstans. Vi kan inte gömma oss hela livet.
Vi måste gå vidare-
-om du vill vara med mig efter allt jag har gjort.
Har ni bestämt er?
Vänta, Hilda.
Gå upp och byt om innan du går ut, Caleb.
Vad gör du, Ledda? Du måste vila.
-Jag fick besök, Wade. -Av vem då?
-En pojke kom fram till mig på gatan. -Var det nån av kvarterets ungar?
Nej, jag tror att det var Breece, fast som barn.
Vi pratade med varandra ute på verandan.
Titta inte på mig så där. Jag vet att det låter konstigt.
Ja, det låter som att du har tagit för mycket smärtstillande.
Det är ju du expert på.
Förlåt. Jag är säker på att det var han.
Titta!
-Ja. -Jag vet vad du tänker.
Du tror att jag är galen. Och det är kanske sant.
Han kom tillbaka för att trösta mig, Wade.
-Han vill inte att jag ska vara rädd. -Okej, jag tror dig.
-Haylie Grimes. -Anna Dutch från Lexington Gazette.
-Har ni tid en stund? -Självklart, Anna.
Vi fick ett anonymt mejl som rör ert bolag i morse.
Don Foushee och guvernören kom överens om att One Planet-
-skulle finansiera hans valkampanj ifall han anlitade Matt Myers.
Jag kan försäkra dig om att jag inte känner till mejlet.
Säkert? Ni fick en kopia.
-Vill ni ge en kommentar? -Ja.
Inga kommentarer.
Det är ingen honungsmjöd direkt, men Silas behöver stark medicin.
-Är viteksbarken klar? -Jag har skurit den i tunna skivor.
-Du borde vila lite. -Oroa dig inte för mig.
Var inte så tjurskallig. Det är inte bra för nån.
Särskilt inte för barnet.
-Känner alla till det? -Det tror jag inte.
-Du döljer det väl. -Det var skönt att höra.
Vet du vems det är?
Ja, det vet jag.
Det är mitt.
-Fröken? -Kom inte närmare!
Det är ingen fara. Jag letar efter Hasil.
-Du har hittat honom. -Kära nån.
Har du klätt ut dig till en snobb?
-Då är vi två stycken. -Du är bra rolig. Sätt dig i bilen.
-Vi tänker inte följa med dig. -Du behöver inte, bara han.
Det är lugnt. Sätt dig.
Vi måste visa henne hur enorma skadorna är.
Det vore rent ut sagt farligt att släpa upp henne just nu.
Säg det till Silas Shay och hans mor.
Hör på nu.
-Vi behöver dig, Hasil Farrell. -Nu räcker det!
-Jag vill att du kastar ut honom. -Låt mig sköta det här.
När ska det här vansinnet ta slut?
Vi går från kris till kris och nu pratar ni om kidnappning!
-Vi tänker inte skada henne. -Där hör du.
Jag måste hjälpa dem, Sally-Ann. Jag är en Farrell.
Ged-Gedyah.
Nu förstår jag hur det ligger till.
Nej, det gör du inte alls.
Du är också min familj.
Men det är många som vill utplåna min släkt-
-så jag kan inte överge dem.
Sluta med det där och titta på mig. Jag kommer alltid tillbaka till dig.
Men du måste försöka förstå att det här är mitt liv.
Jag har också ett komplicerat liv. Du är inte den enda som har problem.
Ursäkta, men vi har inte tid för känslosnack. Kan vi dra nu?
Jag lovar att komma tillbaka.
Det här känns extremt överdrivet. Ska du behöva jobba på helgen?
-Det var inte jag som läckte mejlet. -Våra analyser håller inte med.
-Mejlet kom från ert konto. -Det är inte möjligt.
Varför skulle jag göra nåt sånt?
Jag var brudtärna på Don Foushees bröllop.
-Hade nån annan tillgång till datorn? -Nej, jag är noga med IT-säkerheten.
Har ni tagit med er bärbara dator?
-Så ingen hade tillgång till den? -Nej.
Självklart inte.
Namaste. Du har kommit till Gordon Jerrods röstbrevlåda.
Tack.
-Läkaren kommer om tio minuter. -Det sa de för tio minuter sen.
Du ska bara göra en datortomografi.
Vi vill bara veta hur det ser ut, så att vi kan ordna med allting.
-Jag vill bli kremerad. -Ledda! Jag menade inte nu.
När det blir dags.
Hilda berättade om Dana Miller. Hon sa att hon var jättesöt.
Hon tar hand om sin sjuka pappa.
-Hon sa att ni flörtade. -Va?
Sa Hilda att jag flörtade med henne? Vad fick henne att tro det?
Hon sa att du log två gånger och skrattade en gång.
-Jag var bara artig. -Bara artig?
Fast jag fick hennes visitkort.
-Tänker du lägga in en stöt? -Vi har tillräckligt att stå i.
Du kommer att vara en ensamstående man med tre barn.
-Vilket kap. -Det är det jag menar.
Du borde ringa henne.
Barnabis? Har du sett Lil Foster?
-Nej, Bren'in. -Har nån av er sett honom?
Trevor och Phil'Up sa att han har varit i sitt tält hela dagen.
-Är han sjuk? -Nej, han är bara lite upptagen.
-Med vad då? -Barbara...
Jag förstår.
Med all respekt, Bren'in.
Han har precis kommit ut ur fängelset.
Är det en ursäkt för att överge sin familj?
-Nej, kanske inte. -Du kan gå nu.
Hej, vad vill du ha?
Du svarade inte när jag ringde. Varför ville du träffa mig?
För att berätta att jag inte misstänker dig.
Tack gode Gud. Jag har funderat en del.
Jag måste ha blivit hackad via nåt Wi-Fi.
Kan jag få en Pinot Noir? Eller Merlot.
De andra tror att du är inblandad, men inte jag.
-De andra? -Vem tror du att det var?
Om jag visste det hade jag bjudit laget runt.
Tror du att det var nån från Mountain Witness?
Nej, har du sett deras hemsida? Craigslist är tjusig i jämförelse.
-De kan ingenting om datorer. -Sant.
Men jag känner på mig att det är nån som sympatiserar med dem.
Det var åtminstone inte jag.
Du såg till att Ledda Dobbs fick sjukförsäkring.
Är inte det att sympatisera med dem?
Jag har faktiskt ett hjärta, Matt. Tack för att du övervakar mig.
-Du behöver inte betala. -Jo.
Pappa sa: "Kom ihåg att betala själv om du måste dricka med fienden."
Jag offrade föräldraskap och äktenskap för bolaget-
-och jag tänker inte låta män som du manipulera mig.
Skål för gammal vänskap.
-Väntar du på att få tillstånd? -Jag är inte mycket för att dricka.
Det är lika bra. Då vet jag att du inte är alkoholist.
Jag blev faktiskt förvånad när du ringde.
Min syster tyckte att det vore en bra idé.
Det är precis vad kvinnor vill höra.
Jag blir galen där hemma, så det är skönt att träffa bekanta.
-Hur kunde du känna igen mig? -Är det så konstigt?
-Du har samma ögon. -Det har vi alla.
Har du alltid varit så här bra på att ta emot komplimanger?
När du var liten sa du att du skulle bli polis när du blev stor.
Och nu är du sheriff.
-Det verkar gå bra för dig. -Ja, det ser kanske ut så.
Det är rätt lustigt egentligen.
När man är ung är man full av idéer och planer inför framtiden.
Men sen inser man att alla har olika förutsättningar.
-Minns du hur min pappa dog? -Ja, det gör jag.
Mamma dog strax efteråt och sen min fru.
Min svåger dog också. Och nu är min syster döende.
Jag är ledsen, Wade. Det måste vara hemskt.
Det är ingens fel. Det är sånt som händer.
Fast jag är den enda som är kvar...
...så det kanske är mitt fel ändå.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Är du säker på att hon dyker upp? Vi har väntat ända sen solnedgången.
Det är här hon bor. Hon måste komma hem snart.
Missförstå mig inte nu, men du ser jäkligt fånig ut.
Vi kan vara tysta medan vi väntar.
-Går det att leva i två världar? -Jag vill vara med Sally-Ann.
Kom ihåg att det finns Farrellkvinnor som mer än gärna skulle vilja ha dig.
Det är möjligt, men de bär inte på mitt barn.
Jag vill att barnet ska ha två föräldrar.
Det var som tusan. Ska du bli pappa?
Hur känns det?
Jag är nog fel person att fråga, men ibland känns det som...
...att det är det bästa du har gjort. Allt gott i dig finns i dem.
Där är hon.
Hon kommer inte ens att hinna blinka.
-Hasil? Är det du? -Ja.
Förlåt.
Jag ber om ursäkt. Det har varit en lång dag.
-Du behöver inte förklara. -Jo.
Jag träffade Andi-Rae i high school.
Jag har aldrig varit på en dejt, så jag vet inte hur man ska bete sig.
-Det är inte rekommenderat att gråta. -Jag har hört det.
Det är svårt att gå vidare. Det är min första dejt sen jag skilde mig.
Jag spydde nästan för att jag var så nervös.
Skönt att höra att det inte bara var jag.
Ja...
-Är det här din bil? -Ja.
-Jag kan öppna. -Tack.
Du får gärna slå en signal. Vi kan göra ett nytt försök.
Med tanke på hur pappa mår är det nog jag som gråter nästa gång.
-Det var trevligt att träffa dig. -Ja, god natt.
Inte illa, Wade Houghton.
Ger hon aldrig upp?
Kan du hålla käften där bak?
Du kan stanna här.
-Tack. -Du behöver inte leva så här.
Ta med dig tjejen hem i stället.
Jag kan prata med de äldste som plåster på såren.
-Hur låter det? -Har du slagit i huvudet...
-...och vaknat upp som en ny man? -Det har vi kanske gjort båda två.
-Foster Farrell VI. -Hasil Farrell.
Hallå?
Okej, strippstickor på tre. Ett, två, tre!
-Vad fick du? -Tur för mig, otur för dig.
-Det blev du. Kom igen! Klä av dig. -Varenda gång.
Hej, Bren'in. Vill du vara med?
Får jag prata med dig? Utomhus.
-Vad håller du på med? -Fram till för en stund sen...
-...var jag naken med vackra kvinnor. -Jag känner inte igen dig längre.
-Din släkt lider. De behöver dig. -Varför då?
Vill de att jag ska plocka rötter?
Eller ska jag kidnappa en kolarjävel? Det låter som en strålande idé.
-Vad tycker du att vi ska göra, då? -Ingenting.
Det är ingen idé att kämpa emot.
Folket där nere tvekar inte att ta till vapen.
De kan ta sig in i skallen på dig och göra dig tokig.
Under tiden tycker jag att vi ska dansa-
-älska med varandra och njuta av naturens skönhet-
-innan allting går åt skogen. Det är vad jag tycker.
Jag hörde att du har mardrömmar. Jag vet hur det är.
-Vad var det som hände i fängelset? -Jag dödade en man.
Jag dödade en man.
Är vi klara nu? Jag vill inte prata med dig.
Så du tänker inte hjälpa oss trots att de förgiftar våra barn?
Varför skulle jag göra det? Ge mig en anledning att göra det.
När du gifte dig med min far lärde jag mig en sak.
Det finns saker här i världen som inte är värda att slåss för.
"Sköldpaddor simmar och nattfjärilar kan flyga."
"Hur många djur kan du hitta?"
"Granna ödlor krälar och små sniglar kryper."
"De lever i harmoni, tillsammans med varann."
Jag vill börja plugga igen. Jag saknar skolan.
-Okej. -Och sluta dölja saker för mig.
Okej.
Vad gör du för nåt?
Jag läser en godnattsaga för bebisen.
-Fortsätt. -Jag kan börja om från början.
"Sköldpaddor simmar och nattfjärilar kan flyga."
-Var står det skölpaddor? -Här.
-Det börjar på T. -Är det där ett T?
-Det där också? -Det är ett O.
Det verkar inte så svårt att lära sig att läsa.
Kanske inte.
Jag kunde ringa till polisen, men jag lät bli.
-Jag är vän med Farrellklanen. -Bra. Vi ska ta en promenad nu.
-Vän? -Släpp mig!
Släpp mig! Hjälp!
Släpp mig!
Ledda! Har du sett mina solglasögon?
Ledda?
Hur är det fatt? Vad är det som har hänt?
Sjukhuset ringde nyss.
Okej, vad sa de för nåt?
-Jag håller på att tillfriskna. -Vad pratar du om?
-Skämtar du? -Nej.
-Hur...? -Jag vet inte.
Jag slutade lyssna när de sa att cancern höll på att försvinna.
Det var som tusan.
-Vad är det som har hänt? -Han blev sämre tvärt under natten.
Jag förstår inte.
Jag beklagar, Eela.
Min pojk gick ut på vandring
Full av hopp med rent hjärta
Han drack från den söta källan
Det fick hans ande
Att ge sig av
Jag har alltid eftersträvat fred-
-men tiden för fred är förbi.
Kolarnas ledare är på väg hit och hon kommer att dela vårt öde.
Hon kommer att sitta vid vårt bord och äta vår mat.
Och hon kommer att dricka vårt vatten.
Rappa på.
-Kom igen. -Jag tänker inte ta ett steg till.
-Jo. -Nej, din patetiska hippie.
Släpp mig!
Text: Lars Öberg www.sdimedia.com